И ДА СЕ ВЪРНЕ ПРЪСТТА В ЗЕМЯТА,
И ДУХЪТ ДА СЕ ВЪРНЕ ПРИ БОГА.
ЕКЛЕСИАСТ 12:7
БОГ Е НЕПОСИЛНА ОТГОВОРНОСТ.
ДЖЕТРО ТЪЛ
На прах
Мисля, че е решено.
РИВКА РОТЕНБЛУМ
Снощи беше палецът на крака й.
Сънувах, че е почернял и напукан.
И извит като листо.
Кожата беше обелена
като цъфнало цвете.
Докъде ще стигне това, Шмул?
В Зохар се казва, че тялото има 248 части.
Когато Баал Шем Тов изгубил съпругата си,
знаеш ли как скърбял?
Казал:
"Как ще отида в рая, когато остана само половината от мен?"
Накрая се оженил повторно, Шмул.
А когато изгубил втората си съпруга,
любовта на живота си,
казал:
"Добре".
Страхувам се за нея, равине, страх ме е, че страда.
Грижи се за децата си.
Грижи се за себе си. - Винаги започва през нощта.
Понякога е гниеща кожа, понякога е купчина прах.
Кажи ми, равине, тя как ще се върне в земята?
Може би не бива да мислиш за тези неща.
Видяха ли те съседите?
Не.
Трябва ти съвет, Шмули.
Говори с равина. - Вече го направих.
Там има две момчета.
Знам.
Не съм сигурна как, но трябва да го преодолееш.
Остави си палтото на масата. Ще го зашия.
Вече минаха 30 дни.
Време е.
Погрижи се.
Какво ще желаете?
Извинете, но не мисля, че обслужваме хора като вас.
Съжалявам.
Не прозвуча правилно.
Искам да кажа, че не сме оборудвани да...
Заповядайте в изложбената зала.
Съпругата ми почина.
Моите съболезнования.
И има неща, които искам да знам.
Погребалните ни общности не са много отзивчиви по тези въпроси.
Това запитване не е особено...
Кашер?
Как ще се разпадне в земята?
Зависи.
Специалистите ни по балсамирането
осигуряват приятна и неподправена гледка.
После не мога да кажа, че следим напредъка им.
Неръждаема стомана.
Откриването на залежи от хром в Русия
в края на 18-ти век
доведе до създаването на неръждаемата стомана.
Ами дърво?
Дървените ковчези са естествен и екологичен избор.
Бор? - Не се продава най-добре.
Колко време се разпада ковчегът?
Добре.
Не знам какво целите, но не мисля, че ще купите нещо.
Прав ли съм?
Няма да купя. - Да, добре.
Ето какво. Телата им се разлагат.
А тези в херметически затворените ковчези?
Понякога дори експлодират.
О, да.
Газовете са затворени, няма къде да отидат и...
Моля ви. Тяло в боров ковчег.
Как ще се... - Може ли да ти кажа една тайна?
Аз просто продавам ковчези.
Не съм учен, по дяволите.
ОБЩИНСКИ КОЛЕЖ НЮ ХЕМПСТЕД
Какво ще обичате?
Господине?
Здравейте.
Мисля, че трябва...
Може ли да говоря с някой мъж?
Изглежда, че нямаме мъже.
Разбирам.
Може би.
Заповядайте.
НУЖДАЯ СЕ ОТ УЧЕН
Това. - "Учен."
Не сте само вие.
Какъв учен...
Какъв учен?
НЕ ЗНАМ
"Не мога да кажа." Не можете...
Знаете, но не можете... Не можете да кажете?
Хайде.
Можете да ми кажете. Какво ви трябва? Астроном?
Физик? Геолог? Орнитолог?
Съжалявам.
Добре.
Елате с мен. Става ли?
Организмите се хранят с други организми
и така енергията преминава през веригата.
Екосистемите...
Екосистемите са еволюирали, чисто и просто...
За да подхранват новия живот.
Но някои от тези системи
са твърде неефективни.
И не остава достатъчно енергия,
за да поддържа тези все по-високи трофични нива.
Тропични?
Не и днес, Стенли. - Тропични.
Тропични?
Защо тропични?
Не, трофични.
Трофични. Трофични, като...
ТРОПИЧНИ НИВА
По дяволите. Мамка му.
ТРОФИЧНИ НИВА
Ясно ли е? Стана ли ви ясно?
Трофични. Трофични.
Докъде бях стигнал? А, да. Ние сме като пробита кафа...
За бога. Като пробити кофи.
Изпускаме сладоледите си,
ръсим трохи, докато ядем.
Не е ефективно. Екосистемите не са ефективни.
Еко.
Екосистеми.
Така как е?
Какво обичате?
Учен ли сте?
Учител. - Имам въпроси.
Не съм сигурен, че ще мога да ви помогна, равине.
Не съм равин. - Имам среща на учебния съвет.
В главата ми се въртят лоши идеи.
Просто...
Съпругата ми.
Тя почина.
Съжалявам. - И виждам разни неща...
Виждам неща, които... - Които ви натъжават?
Ужасно много.
Но не разбирам как... - Снощи беше палецът на крака й.
Напука се и покафеня. - Може би ви трябва педикюрист.
Наистина съжалявам за проблемите ви, равине.
Не съм равин. - Но имам да оценявам тестове и...
Желая ви късмет, приятелю.
Грях е, че съм тук!
Съгреших.
Цял ден върша грехове.
Не знам дали го разбирате, докторе.
Не съм доктор, а само преподавател.
Моля ви, професоре.
Не разбирам какво искате. - Страхувам се за нея.
Страхувам се, че душата й страда, докато се върне в земята.
Какво ще стане с тялото й?
Сендър!
Здравейте. - Здрасти.
Мордекай каза на Мотел, че си говорил с Мендел.
Така ли?
И си казал, че баща ти е казал, че баща ни е дибук.
Не е вярно. Казах, че баща ви е изял дибук.
Защо го каза?
Виждали ли сте баща си наскоро? - Да.
Знаете ли какво е дибук?
Нещо като призрак?
Сякаш е изял дибук. - Дибукът не се яде.
Знаем, че влиза и излиза от палеца на левия ти крак.
Майната ти, Моише. Откъде знаеш?
От касетата за дибука. - Кое?
Касетата. Не помниш ли?
Нали хванаха Файвъл с нея?
Какво съдържа? - Всичко за дибука.
Ето. Това ви трябва.
ТАФОНОМИЯ
Да видим.
Да, това е. - Прасета?
Това ви трябва. Да, прасета.
Пише, че използват прасета,
защото най-близко наподобяват хората,
що се отнася до тлъстините и окосмяването
и доколко са вкусни за насекомите.
Кой не обича бекон?
Това прасенце тук, Пърси,
случайно било смачкано от майка си,
и го дарили за науката.
Добре, да видим. Така.
Етапът, когато трупът е пресен.
Тялото започва да се разгражда в самото начало, клетките умират.
Тъканите се разпадат и бактериите в тялото
започват да го изяждат отвътре навън.
Отвън все още не се вижда почти нищо.
Освен смъртните петна или стичането на кръвта заради гравитацията
и трупното вкочаняване или артритът на мъртъвците.
Химикалите в тялото започват да привличат насекоми.
Вътре се настаняват ларви.
Очите, ако са останали отворени, ще изсъхнат
и ще станат...
Ще станат черни на цвят.
Тялото започва да се подува,
да подпухва,
заради прекомерно отделящите се газове и сокове в тялото,
докато бактериите се хранят.
Понеже вече не отделяме газове, те няма къде да отидат.
А ларвите под кожата
са какви ли не
и тялото се подува още повече.
Кожата започва да се отделя... Гадост.
Косата пада, кръвоносните съдове се виждат, което се нарича "мрамор".
И сега става интересно. Активното гниене.
Външната обвивка на тялото,
тленните останки, кожата, мускулите, тъканите,
всичко се разпада.
Тялото е като спукан балон.
Настъпва разложение на трупа.
Разложение ли?
Раз... Разполо... Не, разлага се. Не.
Разложение. Прочиства се.
И ако наблизо има месоядни животни,
ще извадят късмет.
Ще изядат всичко.
Напредналото гниене.
От трупа остават малки парченца кожа, хрущяли и кости.
Накрая настъпва мумифициране,
защото останките изсъхват.
Това е всичко.
И колко продължава това?
Пише, че...
Дрън, дрън.
Има много фактори, които...
Никой не знае със сигурност. Що се отнася до жена ви.
Тогава как да разбера?
Предполагам, че човек може да зарови прасе.
Нали? Но не мисля, че това е...
Да.
Благодаря за помощта.
Разбира се.
Благодаря ви.
Всичко ще е наред.
Всичко ще се оправи.
Екосистема.
Така се казва главата, Стенли. - Зарових прасе.
Какво? - Зарових прасе.
Провеждаме учебните часове.
Мъртво прасе.
Добре. - Да си вървя ли?
Не. Шмел? Шмел, нали? - Казахте да заровя прасе
и го направих.
Опитвам се да работя със Стенли.
Какво направи?
Онзи ден ми казахте да заровя прасе.
Какво?
Не, почакай малко. Недей. Върви си.
Махни се оттук.
Не, почакай. Не ти. Стенли.
Ти. - Глава 11?
Мъртво прасе, Стенли. Моля те, върви си.
Заповядай, седни.
Шегуваш ли се?
Не исках... Не съм ти казвал да заровиш...
А сега какво?
Моля? - Какво ще правим сега?
Ние ли? Няма "ние".
Казахте ми да го заровя. - Не съм. Спри да го повтаряш.
Виж. Трябва да...
Аз...
Къде точно го направи?
Никой не знае къде...
Извинявай? - Никой не знае къде съм.
Използвах цяло прасе, като в книгата.
Да бях оставил бележка.
За бога.
Тук.
Тук ли?
Да.
Тук си заровил прасе? - Мъртво прасе.
Това е... Грешно е.
Съвсем грешно е.
Направо е...
Носиш ли лопата?
Боже милостиви.
Не знам какво очаквах.
Първо, не одобрявам това. И второ, откъде го взе?
"Съчуан Хевън." - На шосе 87?
В Съфърн. - Да, правят вкусни кнедли.
Така няма да стане, Шмел.
Няма да се разложи по подобен начин.
Не? - Не. С цялото ми уважение...
Към покойната ти съпруга, сигурно е била по-едра от...
Как почина?
От рак.
И кога я погребаха?
След 13 часа.
Не си губите времето, а?
Това не е правилно. Не, не е.
Ако искаш да го направиш правилно,
ти трябва умряло наскоро прасе, което не е изкормено и изчистено.
Пълно с бактерии и да не му е източена кръвта.
Едва ли си погребал жена си направо в земята.
Не? - В саван.
Само в саван ли? - В ковчег.
Кадилак ли беше?
Какво значи това? - Имаше ли...
С кадифе ли беше? - Не, не правим така.
Ковчег от бор с три малки дупки отдолу.
Дупки ли? - Да, за да докосва земята.
Да стане на пръст?
Ако ми донесеш прасе, което да е като нея, не се обиждай,
и го погребем по еврейски,
не се обиждай,
тогава може би ще се получи, но това ще е...
Подигравка с науката.
Това беше много...
Съжалявам за съпругата ти.
Когато баща ти почина,
трябваше да се погрижа за гардероба му,
дреха по дреха.
За бекешата, за щраймела му.
Тези неща ти ги дадох.
А ежедневните му дрехи ги махнах.
Обувките му,
чорапите му с дупките в тях.
Такива малки неща, нали?
Може би трябва да започнеш с дрехите й.
Ривка.
Ноам?
Да?
Наистина ли мислиш, че татко е изял дибук?
Не знам.
Кой дибук би изял?
На мама.
Това не... - Видях го да облича дрехите й.
Трябва ни касетата.
Касетата за дибука.
Ако равин Гошен я е взел,
трябва да е в стаята зад кабинета му.
Дано татко не е изял нейния дибук.
Тялото не ги отделя лесно.
Скапаният Стенли.
Майната му.
Какво, по дяволите?
Мамка му, Шмел.
По дяволите.
Кой си ти, Шмел?
Разкарай се.
И си вземи прасето. Махай се, човече.
Сериозно ли? Хазяйката.
Млъквай, по дяволите.
О, боже. Прасе. Човече...
Наистина ли? Откъде го взе?
Не, не, не ми казвай.
"Нямах представа, г-н полицай."
Това прасе сигурно си има дом.
Може би е прасето на някоя млада фермерка...
Хайди тъгува за прасето си.
Видя ли те някой?
Не мисля. - Чуй ме.
Аз съм преподавател, а ти си равин.
Мисля, че прекрачи границите на допустимото в отношенията
между преподавател и равин. - Не съм равин.
Аз не... - Аз съм хазан.
Не знам какво е това. - Кантор.
Не ми пука. - Евреин съм, Албърт.
Сериозно ли? - И просто не мога. Не мога.
Какво не можеш?
Аз откраднах прасето.
Ще е честно ти да го убиеш.
Какво? Какво?
Трябва да убиеш прасето. - Счува ми се. Не.
Ето какво ще направим. Ти и аз...
Ще отнесем прасето в колата ти
и ти ще го върнеш там, откъдето си го взел.
И повече няма да говорим за това или за каквото и да е друго.
Ами...
Няма да си върнеш съпругата, като го убиеш.
Знам.
Защо не му донесеш малко мляко?
Зад бара има минихладилник.
В кухнята ми.
Как си?
Как се казваш?
Искаш ли мляко? Иди да пийнеш мляко. Да, мляко.
Браво на теб.
За бога.
Исусе Христе.
Не можеш да му прережеш гърлото.
Защо не? - Жена ти не е умряла така.
Ти си ученият. - Да, така е.
О, боже.
По дяволите.
Благодаря ти за всичко.
Както казвам на студентите си,
не се доверявай на емоциите.
Понякога трябва... Трябва да запазиш спокойствие.
Да мислиш трезво.
По дяволите.
Боже. Обуздай си прасето.
Шмел. Шмел, хазяйката. Хазяйката!
Тихо. Шмел, помогни ми, моля те.
Не, недей.
Не вдигай телефона. Недей!
Мамка му.
Недей... По дяволите. - Ало?
Това е домът на Албърт, да.
Не, не съм Албърт.
Изчакайте малко, моля.
По дяволите!
Добре ли е така?
Нищо няма да е добре след това.
С това темпо ще сме тук до утре следобед.
Можеш да ми помогнеш.
Удуших прасето.
Мисля, че имах голям принос.
По дяволите.
Така не е много ефикасно.
Когато изгубим любим човек,
целият ни свят се преобръща.
Всичко трябва да е много по-трудно.
Лопатата е обикновен инструмент, но да погребеш любим човек
не е обикновена задача.
Не мисля, че това важи тук.
Тази нощ нищо не трябва да е по-трудно, отколкото е.
Прасето има ли си име? - Не.
Трябва да го кръстим.
Поне това му дължим.
Харолд.
А сега какво? - Сега ли? Ще почакаме.
Кога почина съпругата ти?
Преди шест седмици и два дни.
Значи четири.
Ще почакаме четири седмици.
Хубаво, кръгло число.
Шмули.
Шмулки.
Знам, че си бил в гората,
в тъмната гора през нощта, изгубен.
Но скърбиш за нея, както се скърби за родител.
Страданието й.
Какво пише в Талмуда за страданието?
Кога ще свърши?
Да се родиш.
Лесно ли е?
Да те откъснат от утробата?
Болезнено е,
задължително.
Защо да е различно, когато умрем?
И двете са врати.
През едната влизаш, през другата излизаш.
Може би понякога вратата те удря на излизане.
Но ако погледнеш зад тази врата, Шмули,
ще полудееш.
Албърт, здравей. Пак съм аз.
Телефонният секретар ме прекъсна.
Не сме се чували. Дано всичко е наред.
Има хасидска приказка за равин Лейзер от Чортков.
Имал съпруга. Много е смешно.
Казват, че един ден се прибрал у дома и...
Да, май пръстите ми са мазни. Риба тон.
И не го събори? - Разбира се, че не, Джуди.
Защо да го правя? - Албърт.
По дяволите. Шмел.
Г-не, не може да влизате тук. Тук е само за учители.
Аз съм хазан.
Къде беше? Оставих ти съобщения.
Албърт. - Може ли само...
Само секунда, Джуди.
Това е моят духовен съветник.
Не може да идваш тук.
Да си беше вдигнал телефона.
А ти по-добре...
Виж, не знам какво стана онази нощ.
Аз съм преподавател. Академик съм.
Това въобще не е академично. Не е етично. Петно е.
Опетних науката.
Няма оправдание за това, което сторихме.
Беше разюздана, вълнуваща нощ.
Почти първична, изпълнена с лудост.
Ами съпругата ми?
Тихо, Шмел.
Не мисля, че трябва да се виждаме.
Не е разумно.
Тогава...
Значи това е краят.
Пак съгреших.
Опетних името на жена си.
Дано Бог ми прости.
А ти, Албърт, ми помогна да съгреша.
Аз съм хазан.
Още не знам какво е това. - Човек, който пее
в синагогата. - Като... Като кантор ли?
Виж, в гората край шосе 109 има труп на прасе на един месец.
Ние убихме това животно.
Ако не го изкопаем довечера по план,
това ще е още един смъртен грях.
Тогава защо убихме свинята?
За нищо. - Шмел, Шмел. Ти ме накара.
Ти му даде име. Хъмбърт?
Кръвта му е по ръцете ни. - Харолд. На килима ми.
Прости ни, Хашем.
Какво постигнахме?
Само още едно мъртво прасе, което дори гоите не изядоха?
Както казват, любопитството...
Любопитството уби котката. - Какво?
Любопитството уби котката.
Котка ли?
Не. Любопитството уби прасето.
Така е.
Вярно е.
О, боже.
Не виждам пръст. - Мисля, че е само евфемизъм.
Само прасето.
Да. - В одеяло.
Ако трябва да гадая, май сме в етапа на подуването.
Съпругата ти сигурно ще е по-напреднала.
Това прасе сигурно е светец.
Представи си го като... Ковчег - машина на времето.
Представи си Харолд като жена си след 4 седмици.
Много неща могат да се случат.
Какво ще правим сега? - Сега ли?
Ще почакаме още месец. - Месец?
Какво ще правим дотогава?
Не ме търси толкова често.
Нафтали, остави книгата. - Но...
Остави я. Не сме дошли за това.
Погледни я само.
"Момчетата Харди."
СЪКРОВИЩЕТО
Това е притеснително, Шмул.
Не просто книгата, а защото Ноам и Нафтали,
две разумни деца, се държат потайно.
Сякаш самите те са малки хасидски Харди.
Не съм чел книгата.
Франк и Джо вършат само пакости.
А методите им?
Шмул, добре е, че ги хванах.
Представяш ли си какво друго можеше да видят?
ДИБУКЪТ
Не мисля, че Ривка щеше да го одобри.
Кога ще продължиш работата си като кантор?
Равин Плоткин пее като коза.
Говори ли с равина? - Говоря с равина.
Добре.
Ами момчетата?
Аз ще се погрижа за тях.
Какво? Това ли беше?
Шмул...
Оправи си палтото.
Къде отиваме?
Искам да ви покажа нещо.
Не знам защо,
но майка ви...
Тук я усещам.
Все говореше за океана, помните ли?
Искам...
Да поговорите с нея.
Идвам тук да говоря с нея.
Искам да усетите, че и вие можете същото.
Какво бихте й казали?
Говорете с майка си.
Това не е еврейско.
Не.
Но е човешко.
Аз съм ви баща
и ви казвам да говорите с майка си.
Кажете й, че я обичате.
Плашиш ни, татко.
Тя ви е майка.
Не обичате ли майка си? - Мама умря.
Не й показвайте неуважение.
Кажете й, че я обичате.
Кажете го.
Кажете го!
Обичаме я.
По-силно. - Обичаме те.
По-силно! - Обичаме те!
Ноам?
Ноам!
Обичам те.
Много добре.
И аз те обичам, Риви.
Тук съм.
Съжалявам.
Гласът ти, Шмул. Нека чуем гласа ти.
Кугел, Шмул? - Не.
Имаш гости.
Къде си?
Знам, че е рано.
Знам, че е скоро.
Шмул, но...
Лая ме попита.
Ави познава вдовица от Монси.
Мамо... - О, Шмул.
За теб е, за момчетата.
Най-лошото нещо ли ще е, ако имаш още деца?
Нафтали?
Готов ли си?
Няма зли духове.
Това са само душите на хора, които са умрели преди времето си
във вечността.
Не във вечността.
Душите на мъртвите се връщат на този свят,
за да бродят, докато се пречистят.
Понякога се случва скитаща душа
да влезе в тялото на човек,
когото някога е обичала.
Това е дибук.
Дибук. - Дибук.
Дибук?
Гробище.
Там ли ходи татко през нощта?
Ела, годенико, ще нося и двете ни души
като неродени деца.
Какво ще кажеш?
Мисля, че активно се разлага.
Глупости!
Какво?
Какво е хазер? - Това е прасе, Албърт! Прасе!
Можеше да го вземем от "Съчуан Хевън".
Не мисля, че някой би го поръчал.
Шмел, трябва да разбереш.
Тези неща се разлагат и отвътре.
Сигурно е истински бюфет за бактериите.
И този бръмбар изглежда гладен.
Трябва да я разрежеш,
за да се убедиш напълно, но...
Не... Ей, Шмел.
Не ме плаши, моля те.
Почувствах се нормално. - Знаеш ли какво значи това?
Трябва още да почакаме. - Знаеш ли?
Не, не знам. Не знам какво означава.
Помогни ми.
Може ли...?
Добре. Кажи ми.
Какво целиш, Шмел? Защо правиш всичко това?
Не знам.
Какво? - Не знам!
Разбра ли? Не знам.
В началото може би мислех, че да я изгубя ще е твърде...
Твърде много.
Може би исках да е
възможно най-дълго с мен на този свят.
Но сега...
Сега просто искам да изчезне!
Да я няма!
Добре. - Знаеш ли какво?
Има част от душата,
наречена "нешама".
Тя остава
с останките,
докато има останки.
И докато е тук,
тя...
Изтезава се, Албърт.
Измъчва се.
Искам да се махне.
Искам да е свободна.
Мамка му.
По дяволите.
Не мисля, че това е...
Това може...
Добре. Добре.
Така.
Това е.
Добре, Шмел.
Шмел,
трябва да ми донесеш малко пръст
от гроба й.
Пръст ли? - Да.
От? - От гроба на жена ти.
Пръст ли?
Ето толкова. - От гроба й?
От гроба на жена ти, Шмел.
Това не е разрешено.
Да, разбирам, че ще е прекалено.
Шмули?
Здравей, Риви.
Съжалявам.
Благодаря ти.
Сега ще проверим киселинността на пробите от почвата.
Какво значи това?
Може да докажем, че жена ти има предимство пред Харолд.
Ако почвата й спечели, ще можем да заключим,
че се разлага по-бързо.
По-напред е, що се отнася до Бог.
Когато сложим сода в почвата с малко вода, ако е хасидна...
Тоест киселинна, ще образува пяна. Който има повече пяна, печели.
Това научно ли е?
О, да. Много е научно.
Подай ми жена си.
А сега Харолд.
Чудя се дали го правя както трябва, защото...
Просто го направи.
Да, добре. Вода.
И още малко вода.
Сода.
Добре.
Още.
Ами, изглеждат...
Сравнително еднакви. - Не ме занасяй.
Съжалявам, Шмел.
Знаеш ли какво значи това? - Мислех, че ще помогне.
Харолд има голяма преднина. - Не, това е...
Много е трудно да се каже.
Не, няма спор. Харолд е по-напред.
В крайна сметка, майната му.
Всичко това е приблизително.
Приблизително ли? Научно е.
Не, има твърде много фактори.
Фактори ли? - Да, фактори.
Денят, в който е починала. Времето.
В книгата пише, че... - Книгата описва етапите.
Не дава времева линия.
А прасето от книгата,
онова скапано прасе беше на земята.
Всяко тяло е различно.
Ако искаш да разбереш как ще се разложи конкретно тяло,
зависи от него и земята.
Иначе е просто...
Приблизително е.
Тогава защо правиш всичко това, Албърт?
Не съм те молил, Шмел.
Това ли предлага науката?
Това е нищо. - Не е нищо.
Лъгал си ме. - Не е вярно.
Не знам какво значи това.
"Не пикай на гърба ми все едно вали дъжд."
Дибук.
Махни се.
Веднага.
Дибук.
Мамо?
Мамо,
махни се.
Веднага.
Махай се.
Махни се от палеца на левия крак на татко.
И те обичаме.
Обичаме те, мамо.
Дибук.
Дибук мама.
А сега надуй шофара.
Не.
Внезапно ли беше?
Не беше очаквано.
Съжалявам.
Разбрах, че сте хазан.
Да.
Сигурно имате прекрасен глас. - Не и сега.
Ами съпругът ви?
Семейството му имаше бакалия.
Беше в института.
А аз работех в бакалията.
Умея да готвя.
Не става по-добре.
Различно, да, но не и по-добре.
Това е разложение.
Моля?
Имате ли деца?
Да.
Две. Ноам и Нафтали.
Как се справят? - Не знам...
И те скърбят.
Но са силни.
По-силни са от нас.
А вие имате ли деца?
Не.
Лимонада.
Не е проблем, ако сте някъде другаде.
Съжалявам.
Не е проблем, ако още обичате жена си.
Здравейте.
- Търся Шмел Ротенблум.
Защо? - Той ми е приятел.
Приятел по работа. Аз...
Продавам застраховки. - Евреин ли сте?
Да, много.
Истински евреин съм.
В момента го няма.
Ще трябва да се върнете по-късно.
Мога да го почакам.
Приятелят ти е тук.
Онзи със застраховките.
Не може да идваш тук, Албърт.
Да, знам. - Просто не може.
Знам. Съжалявам.
Единственото, което имам, е семейството ми.
Знам. - На този свят.
Да, съжалявам.
И една вдовица в Монси. Може би.
В Монси ли? - Последните ни традиции.
Да. Ами, Шмел...
Застрашаваш ги. - Знам. Съжалявам.
Ето, погледни.
ВЪВ ФЕРМАТА: Прочитане на трупове
Това е ферма в Тенеси. Ноксвил, Тенеси.
И какво? - Ферма за трупове е. Да отидем там.
Ще разгледаш труповете и ще получиш отговорите, които търсиш.
Ферма за трупове? - Това, което мислиш.
Посаждат трупове. Мъртъвци.
В земята, на земята.
И в дърветата, откъде да знам.
И гледат как растат? - Не, гледат как гният.
Прасета ли? - Не, хора.
Това е абсурдно. - Не, криминалистика е.
Научен център за криминална антропология.
Не знам какво е. - Законно е.
Първото по рода си. - И скърбят ли?
Не, не. Те са учени.
Когато някой умре, понякога завещава тялото си на науката.
А някои жертви на престъпления също ги пращат там.
Като кой го направи? Къде? С какво?
Полковник Мъстард в кухнята.
Къде се е случило, как и кога?
Кога? - Мъстард?
Да. Проучват колко време е нужно на тялото, за да...
За да изгние.
В Ноксвил.
Казах на майка ти, че продавам застраховки.
Кой беше този човек, татко?
Приятел.
Къде отиваш?
Не мога да ви кажа какво трябва да направя.
Доверете ми се.
И ви моля за благословията ви.
Това ще ти помогне ли?
Мисля, че да.
Надявам се.
Имаш благословията ни, татко.
Дибук.
Ще постъпим правилно спрямо съпругата ти.
Ще постъпим правилно.
Ривка.
Какво?
Казва се Ривка.
Ривка?
Благодаря.
Благодаря ти, Шмел.
Шмул.
Шмул?
Благодаря ти.
Запазихме си час, нали?
Не, но оставих няколко съобщения.
А, да. Здравейте. - Здравейте.
Как сте? - Добре.
Добре.
А вие? - Добре.
Добре сме.
Добре сме. Търсим д-р Уртенхаймър.
Хеймър. - Хеймър.
Той е мой колега.
И аз съм академик.
Д-р Уртенхеймър почина.
Мъртъв ли е? - Да.
Това списание е на няколко години.
Ще проверя дали Керъл може да ви приеме.
Чудесно. Благодаря ви.
Здравейте. - Здравейте.
Какво мога да направя за вас?
Здравейте, Керъл.
Съжалявам за кончината на д-р Уртенхаймър.
Да, жалко наистина.
Той...
дари ли?
Да. - Типично за него, нали?
Мислите ли, че ще е възможно да му отдам почит?
Ето го Уолтър.
Може ли?
Здрасти, приятел.
Свърши добра работа.
Харолд ти праща поздрави.
Приятелят ви познаваше ли д-р Уртенхеймър?
Приятелят ми ли? А, колегата ми.
Да, да... Не.
Не, за съжаление.
Имаше добра структура на костите.
С колегата ми работим по много интересен проект
в сферата на тафономията
и бихме искали да го обсъдим възможно най-скоро.
Разполагаме с жена на около четиридесет години,
слаба, починала.
От рак.
Ненавременно, не е балсамирана.
В ковчег от бор.
С три дупки отдолу
според ортодоксалните закони.
Погребана е на два метра под земята през юни.
В Хъдзън Вали.
Ще ме питате ли нещо?
Как ще изглежда тялото й сега?
Откъде казахте, че сте?
По дяволите.
Това не беше правилно, Албърт.
Знам. Съжалявам.
Карахме чак дотук.
Държах се много непрофесионално. Съжалявам.
Не трябваше да те вземам с мен. - Не, ти си учен.
И тя е учен.
Трябваше да се разберете.
Дължи ти уважение!
Шмул... - Недей!
Виж... - По дяволите!
Виж...
Аз съм преподавател...
Преподавам в общински колеж. Не казвай нищо, защото е...
Мамка му! - Истината.
Да, добре, ядосан си. По дяволите!
Разведен съм! На средна възраст съм.
Но приех границите си.
Карахме 1200 км дотук.
Ще караме още 1200 км.
Съжалявам, Албърт. Скапаната ферма е пред нас.
НАУЧЕН ЦЕНТЪР ПО АНТРОПОЛОГИЯ
Доста е висока. - Да.
Просто ще...
Първо ти.
Ще ти помогна.
Да, добре. Почакай.
Едно, две, три.
Какво става, Шмул?
Трябва да тръгваме, Шмул.
Шмул, моля те, слез.
Това сигурно е шега.
ОХРАНА
Слез. - Добър вечер, господа.
Да, г-не. - Какво става, по дяволите?
Не е това, на което прилича, г-не.
Не знам на какво ми прилича. - Уверявам ви, г-не.
Имаме причина... - Първо, не съм господин.
Не, разбира се, че не сте.
Виждам, че не сте. Съжалявам.
Той нарани ли се?
Не, мисля, че се моли.
Разстроен е.
Това не е...
Ние сме свестни хора.
Нямаме лоши намерения.
Правим го от скръб. От печал.
Печал ли? - За изцеление.
Изцеление? - Да.
Жена му почина. - Тя във фермата ли е?
Не, не, той сънува кошмари.
Кошмари. - Да.
За покойната си жена и палеца на крака й.
Въобразява си,
че ако види истински разлагащ се труп отблизо,
това ще му донесе...
Ще спре да сънува кошмари.
Ама че е извратено.
Да, така е.
Но въпреки това... Стига толкова, Шмул.
Как умря?
Жена му.
От рак.
Проклетият рак.
Да, това е ужасна болест.
Уби майка ми, съпруга ми и най-малкия ми син, Дувел.
Това е...
Мамка му, това е ужасно.
Скапаният рак. - По дяволите.
Това е причината.
Той не е добре и се опитвам да му помогна.
Да помогна на приятел.
Идваме от много далеч.
Но не мога да ви пусна да влезете.
Разбира се, това би било грешка.
Но ако побързате да се разкарате,
ще си затворя очите.
Благодаря ви. - Как се казва приятелят ти?
Шмел... Шмул.
Исус те обича, Шмел Шмул.
И без това не знам как щяха да ви утешат телата.
Това място е нечестиво.
Някои хора изчезват за седмици.
Направо потъват в земята.
Седмици ли? - Да.
Сигурно е от скапаната жега в Тенеси.
А заровените в плитките гробове
не издържат много по-дълго.
Благодаря ви.
Не разбрах как се казвате.
Стела. - Стела.
"Стела на звездна светлина." - Точно така.
Благодаря ви.
Дано намери покой.
Шмел Шмул.
- Да.
Бяха прекрасни.
Кое?
Труповете.
Видя ли ги? - Да, за малко.
Жалко, че ти не успя.
Ами, беше добър опит.
Те се...
...разтапяха в почвата.
Връщат се в земята.
Много...
...ефективна екосистема.
Да, така е.
Но каква е целта й, Албърт?
Защо?
Мислиш за душите, Шмул.
Не знам за душите.
Но мисля,
че най-благородният край за нея...
Тленните й останки...
да се превърнат в тор.
Ефикасен тор.
Задава се зимата.
Да.
Земята ще замръзне.
Така е.
Това ще й попречи.
Ето.
Тук съм.
Тук е добре.
Почвата е добра, Шмул.
Няма ли да...?
Знаеш къде да ме намериш.
Ще ти уредя пропуск.
Благодаря, Албърт.
Недей...
Няма за какво.
Между другото...
ПОСВЕЩАВА СЕ НА ЛИНДА СНАЙДЪР
На прах
Превод на субтитрите: Владислав Иванов